Trädkojeklubben Cincinnati, Ohio
medlemsminnen
INSPIRERANDE TAL AV LANDETS FÖRSTA DAM I OHIO LOCKAR MASSOR
Det var 2 maj 1934.
Fast den stora depressionen var i full gång-
- verkade den långt borta från min värld.
Jag fokuserade på en sak.
Jag ville bli reporter.
Jag var mer spänd den dagen än någonsin tidigare.
Nästa, Clifton och Ludlow. Alla upp för Clifton och Ludlow.
Jag skyndade mig för att träffa far i hans bilhandel.
KITTREDGE fina Automobiler
Pappa! Pappa! Titta, min artikel är färdig.
Underbart, älskling!
- Önska mig lycka till! - Du klarar det.
Gå och ta dem.
Hon ska bli reporter. Vänta bara.
KITTREDGE Automobiler
Brottsvåg i Ohio Valley. Köp tidningen! Luffare begår brott!
Brottsvåg sprider sig...
Min bror Charlie hade ordnat en introduktion på "Cincinnati Register".
Trots att jag gick in som besökare-
- var jag säker på att jag skulle gå ut som journalist.
Hur kunde jag ha vetat vad som väntade mig?
Jag trodde jag var redo.
Sju, tack?
Ursäkta mig, mr Peabody? Sir?
- Charlie Kittredges syster. - Ja sir. Jag är Kit.
Billy och jag är 19. Ingen sir än. Men tack. Följ mig.
- Charlie sa att du ville se ett nyhetsrum. - Oj, "Cincinnati Register"!
- Okej. Var är redaktören? - Gibson? Här, hurså?
Jag vill att du ger min artikel åt honom.
- Du vill vad? - Ge den till honom.
Du skämtar.
Du skämtar inte.
Jag skämtar inte. Den är om världsutställningen.
Jag har intervjuat folk som varit där. Ögonvittnen.
- Vill du publicera en artikel? - Ja tack.
Man går inte bara in till redaktören och förväntar sig att han publicerar.
Tragedin är att jag betalade dig för att skriva detta strunt.
Jag vill ha något nytt och fräscht.
Jag vill ha något äkta...
- Jag kanske kan titta på den? - Tack, Billy. Vill du det?
Jag väntar här. Men ta tid på dig.
- Nej. Kom tillbaka en annan gång. - Det går också bra.
Han läser den bara, Ruthie. Mr Gibson kanske inte ens får den.
- Du är sen. Kom! - Vet mor att du kommer med?
Mor! Jag går till Kits hus med Frances!
- Ja, käresta. - Nu vet hon det.
Goddag.
Kom igen, vi går.
Jag väljs in i trädkojeklubben Jag väljs in i trädkojeklubben
God eftermiddag.
Hej.
Vet ni om de som bor här är intresserade av byteshandel?
- Beror på. - Vad är byteshandel?
Ett utbyte.
Vi arbetar för mat och...
- Jag är Will och detta är Countee. - Hej.
Mor är med sin trädgårdsklubb. Följ mig.
Jag väljs in i trädkojeklubben
Allt blir okej. Allt blir bra.
Så du ska flytta, Louise?
Min make har åkt och vi bor på Netherland tills vidare.
- Hotell Netherland Plaza? - Det är magnifikt.
Vi vill se det.
Margaret... titta.
Mor.
Luffare. Vi kan inte lita på dem.
Hallå. Kan jag hjälpa er?
- Mor, detta är Will och hans vän... - Countee.
De vill utbyta arbete mot mat.
Jag kan laga vad som helst.
Fönster... staket, maskiner.
- Vi är pålitliga och ansvarsfulla. - Kom tillbaka i morgon.
- Då kan vi se. - Tack.
Ett ögonblick.
Mata dem inte.
Ta något att äta innan ni går.
- Det gör vi bara när vi arbetar. - Ni kan inte gå hungriga.
Skynda er. Mrs Culver är på nötterna.
Vad gör hon när hon ser smörgåsarna? Se det som ett förskott.
- Varsågod. - Okej, som förskott. Tack.
- Vi jobbar av det imorgon. - Vi ses då.
Nu går vi, Countee.
Enligt min man ska man inte mata dem. Då håller de sig borta.
Åh, Louise.
De pojkarna är också någons barn.
Kom Will!
Okej, allihopa. På era platser.
"Medlemsminnen."
Eleanor Roosevelt. Amelia Earhart.
Kit, Ruthie, Frances och snart Florence.
Svär du, Florence Stone, att vara trädkojeklubben trogen-
- så länge du lever?
Ja.
Och om någon ber dig gå med i klubben Nionde gatan?
Då skrattar jag åt dem.
Du ska säga "Jag avstår".
Jag avstår... och skrattar.
Ruthie hämtar det heliga vattnet från den heliga hyllan.
- Det är i den heliga skålen. - Bra.
Trädkojemedlemmar och potentiella medlemmar-
- ta er högra hand och lägg i skålen.
Vi är ett.
Lägg två fingrar på hjärtat, så här, för det heliga löftet.
Alla tillsammans...
- Jag svär... - Betty Lou.
Robert... gör något!
- Sir...? - Ja.
- Det ordnar sig. - Nej, spara det.
- Titta Frances! - Det är din säng.
- Vad betyder det? - Mina möbler!
- "Pantövertagande av banken." - Det betyder att banken tar vårt hus.
- Ruthie... Är inte det din fars bank? - Kan du be din far att ge tillbaka det?
Låt dem gå. Betty Lou! Låt dem gå.
Åh, så tråkigt. Jag visste inte.
Han blev arbetslös för några månader sen.
De har sålt ägg för att klara sig.
- Ursäkta mig? - Låt dem gå, okej?
- Kom, vi går. - Min bild är inte på väggen än.
Florence.
Alla ser på, Lou.
Betty Lou.
Jag är så ledsen.
- Kom. - Vart ska de ta vägen?
Jag vet inte.
Jag är ledsen, Barbara.
Där är hon. Hur mår min flicka?
- Pappa, pappa! - Kom hit.
- Vad står på? - Titta, pappa.
"Stones förlorade huset."
Mina favorithistorier är sagor-
- för hur läskiga de än är är slutet alltid lyckligt.
Och ofta med vackra kläder.
Tack, Ruthie. Tack. Tack, Ruthie.
- Vet någon var Frances Stone är? - Hon är borta.
Hon bor med släktingar.
- Ja, i en luffardjungel. - Sluta Roger!
Frances är oduglig och skuldsatt. Hon klär sig i potatissäckar.
Roger. Ruthie, inte ett ord till.
Det här är ett bra tillfälle att berätta-
- att er sista uppgift innan sommarlovet är att hjälpa till i soppköket-
- där de fattiga får mat.
Pappa säger att de som äter där är luffare som utnyttjar regeringen.
Jag förstår, Roger.
Alla som inte vill hjälpa till-
- får skriva en uppsats om volontärarbetets historia.
- Roger leder min grupp i soppköket. - Han är en snäll pojke.
Han är hemsk! Men han vill inte skriva uppsatsen.
Grace Kan inte mata henne
Titta mor! Hon är ensam.
Stackarn.
"Grace. Kan inte mata henne längre."
Kan vi ta henne?
Vad...? Nej.
Hon kan bli min födelsedagspresent i år och nästa... och för alltid!
Tyvärr, älskling.
Vad är det, Grace?
Okej, jag ska berätta.
Hon säger att hon är tyst och äter rester och är den bästa hund man kan ha.
Kan vi inte ta hem henne för en enda ynka natt?
Hur kan du säga nej?
Mor...
Snälla, snälla.
Okej, men bara en natt.
Hon sa ja. Hon sa ja. Du kommer hem!
SÄNGAR & RUM ATT HYRA
Jag tar hand om dig.
Smoots PENSIONAT
Hjälp! Stoppa honom!
- Hjälp, stopp, stoppa honom. - Hjälp.
- Stoppa honom. Polis. - Vad hände?
Såg du? Mitt på dagen.
- Han tog min plånbok. - Mår ni bra?
- Ja, frun. - Vilken färg var den?
- Röd. Min son gjorde den åt mig. - Såg du hans tatuering?
Den var konstig. Som en fågel.
Det gick så snabbt, jag såg inte.
Jag vet bara att han var luffare.
Ta din hund.
Röd plånbok tatuering - luffare
Jag åt en sen lunch, Margaret.
Spara det.
- Morbor Hendrick, mer köttlimpa? - Nej tack.
Stöd presidenten och Den nya given, så får du se vad som händer med landet.
- Din egen son hoppade av skolan. - Nej, han sköt bara upp det.
- Eller hur? - För att gå med i ett av programmen.
CCC är ett bra program. Charlie bygger parker och vägar...
Och skickar hem pengar för att affärerna går dåligt.
Ingen skam i att hjälpa till.
Svårt att se dig så här, Margaret. Du sparar rester.
Vi gillar rester.
- Jag borde gå. - Snälla du. Stanna längre.
Du tycker att jag är en olyckskorp.
När människor lever över sina tillgångar i hus som är för stora för deras fickor...
Vad är det för ljud?
Du har inte mött vår tillökning, Grace.
Hon brukar vara tyst.
- Utom när hon snarkar. - Och dreglar.
Det sista ni behöver är en till mun att mätta.
Hon äter inte så mycket.
Kom, Grace.
Duktig flicka.
Borde inte ni gå hem eller något?
Jo, sir.
- North Dakotas huvudstad? - Bismarck.
Ta hand om din mor.
GRATIS SOPPA TILL ARBETSLÖSA
Tänk att ingen av dem har pengar till mat.
Kom hit och skär upp brödet till alla där bak i kön.
- Vill ni ha lite bröd? - Tack, sötnos.
Ursäkta mig.
Pappa!
Jag försökte.
- Var är hon? - Hon är i trädkojan.
Kit.
Jag vet att du är där.
Jag förstår om du är arg eller generad.
Snälla kom ner, sötnos. Jag vill förklara.
Kit.
Varför var du där?
Banken tog bilhandeln.
- Gjorde Ruthies far det mot oss? - Kit.
- Det är inte personligt. - Förlorar vi huset?
Vi klarar oss.
Var är vår bil?
Pappa.
Vi klarar oss.
Är din far god nog att äta i soppköket, Kit?
Ignorera dem.
Nu ska Kit föda upp kycklingar, sälja ägg-
- och ha på sig potatissäcksklänningar som Frances.
- Vad är det? - En klänning gjord av säckväv.
- Ska du ha på dig det, Kit? - Självklart ska hon det. När de säljer ägg.
Vi säljer inte ägg!
Ett steg ifrån fattighuset.
Köp kycklingar och ägg av Kit Kittredge.
Ni är alla snyltare.
Säg det till mig om du törs, Roger.
Okej. Ni är alla snyltare.
Vad är det bakom dig?
Har du ägg?
Vad kostar äggen, Roger?
Titta på fjäderbyxorna!
Hur går det med vår...
...väggmålning?
- Men mor... det var Rogers fel. - Åh, Kit.
Snälla ta inte allt så personligt.
Alla har problem.
- Vi fick flytta dina saker till vinden. - Vinden? Varför?
Vi har beslutat att ha inneboende.
Inneboende? Som... främlingar?
Ska de bo i vårt hus äta vår mat och sitta på vår soffa?
Det är ingen skam i det, sötnos. Många gör det.
- Vi ska inte sälja ägg, ska vi? - Vi hade inte tänkt det.
Det är tillfälligt, älskling, jag lovar.
När jag kommer till Chicago hittar jag ett jobb med bättre betalt.
Chicago? Va? Ska du lämna oss?
- Jag har bra... - Nej.
- Kit.
Du sa att vi klarar oss. Inte om vi inte är tillsammans!
Ge inte upp, Kit.
När jag var 14 bytte min far till sig en gammal T-Ford.
En gång när jag vevade igång den gick veven sönder.
Bilen dog där på vår gård.
Jag ville skrota den, men min far kom-
- och sa: "Ge inte upp, min son."
Ge inte upp.
Jag körde den i fem år till.
Vare sig det gäller en T-Ford eller ett skrivmaskinsband...
...eller att söka jobb i Chicago...
...så får vi inte ge upp.
Kom nu. Det är läggdags.
Tänk om du inte kommer tillbaka?
Jag, Jack Kittredge, lovar och svär att skriva en gång i veckan.
Och inget i världen kan stoppa mig från att återvända.
Lovar du, pappa? Lovar på riktigt?
Ja.
Jag älskar dig, pappa.
- Jag älskar dig. - Jag älskar dig med, sötnos.
NATIONAL TRAILWAYS BUSS YSTEM
17 juni 1934. Kära pappa.
Tack för brevet. Vi saknar dig och hoppas du hittar ett jobb.
Här är det fullt upp.
Skolan är slut och jag kan inte ringa mina vänner.
Ingen telefon?
Så jag städar och sopar och viker tvätt-
- och stryker och städar och lagar mat.
Viker tvätt och städar och lagar lite mer mat.
Mina planer att bli reporter vilar just nu.
Missförstå mig inte, pappa. Jag klagar inte.
Jag... klagar.
Huset är fullt av inneboende.
Mrs Howard och hennes son Stirling bor i mitt rum.
Vi är nästan där, lambi.
- Lambi. - Lambi.
Det är konstigt med en pojke från min klass här.
Men jag vänjer mig.
Mother bor i syrummet, så vi får plats med fler.
Det var väldigt smart.
Ditt rum är miss Dooleys-
- en danslärare som övar bakom huset.
Men jag tror inte mrs Howard gillar det.
Mamma delade upp vardagsrummet-
- så att miss Bond, en kringresande bibliotekarie, får plats.
Kan hon bara lära sig skillnaden mellan gas och broms...
Ta skydd!
Då skulle vi alla andas ut.
Vart gick alla?
Vi har använt tant Millies tips för att få måltiderna att räcka till.
Som att dela en brödskiva i fyra delar så att en limpa räcker längre.
Det är som magi.
Vår nyaste gäst är en riktig magiker...
Jefferson J. Berk, mästare i vilseledning och bedrägeri-
- och otrolig utbrytningsartist.
Titta. Jag behöver en frivillig.
Unge man.
- Vad heter du? - Stirling.
Stirling.
- Kan du ta på dessa? - Ja.
Kom med mig.
Ser ni stålbojorna? Kan du ta dig ur dem?
- Är du säker? - Ja.
Är du säker?
Det enda som går är en nyckel.
Hoppas vi. Ibland funkar den inte. Då måste vi skära ut dig.
- Håller du i nyckeln åt mig, tack? - Ja.
Tappa den inte. Sätt dem på mina handleder.
Ja.
Nu.
Ska jag ta mig loss med ren styrka eller med magi?
- Magi. - Magi.
Okej då.
Räkna. Se hur länge det tar.
Ett, två, tre...
- Hur gjorde du det? - Det är magi.
Och kom ihåg, pappa, jag saknar dig mer än du anar.
Det gör vi alla. Glöm inte det.
Hej.
Förlåt. Allergier.
De är från ditt rum.
Lämna dem där. Jag lägger undan dem.
Är det...
...Ernie Lombardi? - Ja.
En bild på Schnoz.
Han är den störste spelaren i laget.
192 cm, 105 kg.
Han är bäst.
Roligt. Han har en stor näsa och du har...
Stora öron.
Jag vet. Därför gillar jag honom.
Jag är ledsen att vi tagit ditt rum.
Det är okej. Jag kan skriva mer här.
- Vad skriver du? - Nyhetsartiklar.
- För familjen? - Och för "Cincinnati Register".
Skriver du för tidningen?
Inget har tryckts än. Men jag hoppas på det.
Min brors vän är en stor reporter på "Register".
- Tyvärr tjejen, inte för "Register". - Men alla vill läsa om världsutställningen.
Alla har redan skrivit om världsutställningen.
- Vet du vad mr Gibson säger? - Ja, gör det!
Jag vill ha nytt och fräscht.
Jag vill ha äkta. Förfina det inte.
Detta är "Cincinnati Register", en fyr med klart ljus-
- i ett hav av sentimentalitet.
Vad var det du sa, mr...?
Peabody. Sir, William Peabody och ingenting.
Jag citerade er, sir.
Vänta, mr Gibson!
Nå.
Hej sötnos, vad heter du?
Kit Kittredge. Egentligen Margaret Mildred efter min mor och faster.
När jag var yngre sjöng far:
Packa ihop dina bekymmer i ett kit
Det fastnade.
Sir.
- Fascinerande. - Vänta!
Jag skrev en artikel åt er.
Tack så mycket.
Förresten, jag läspar inte.
MAGISK HANDBOK
Hoppsan hejsan!
Gick det bra?
- Så länge tutan fungerar. - Vill du ha en bok?
- Jag har inte tid att läsa. - Du borde ta dig tid.
Det är ett underbart sätt att resa vart man vill.
Jag har just läst klart denna.
"Robin Hood"?
Han stjäl från rika och ger till fattiga.
- Vad hände med honom? - Han får berätta.
Och du, Countee? Vill du ha en?
- Jag kan bara läsa luffarspråk. - Det har jag aldrig provat.
Om jag lär dig att läsa, lär du mig luffarspråk?
Det vore toppen.
- Vad sägs om den här? - Tack.
- Det är ett lån. - Okej.
Will?
Gick det bra?
Will?
- Här är mr Kittredges gamla kängor. - Nej, det kan jag inte.
Du har jobbat bra. Mer än vad ni har ätit.
Ta dem innan dina faller av.
Tack.
Prova dem.
- Miss Bond. - Mrs Kittredge.
Will.
Ruthie.
Hej Ruthie. Vad är det?
- God morgon. - Vi ska på semester.
Myrtle Beach, 10 dagar, från fredag.
- Och det är illa för...? - Det är roligare här.
Ni är allt jag talar om. Fråga mamma.
Jag berättade allt om dig, miss Dooley.
Tack.
Hon sa inte vad hon säger om dig.
Vet du vad du behöver? En novell.
- Vad skriver du? - Du gav mig en idé för en artikel.
- Jag vill inte glömma bort det. - Här.
Jag gör det här och du går och skriver innan du glömmer.
- Är du säker? - Gå.
- Tack, Ruthie. - Jag har det rätta.
De passar bra.
Tack.
Fint.
Önska mig lycka till.
- Vem är det? - Margaret Mildred Kittredge.
- Vad vill du? - Publiceras.
Hur säger jag detta snällt?
- Ni har inte ens läst det! - Hon är ledsen.
- Kom, Kit. - Ja, jag är ledsen!
Ledsen att ni inte ser en bra sak när den står utanför er dörr.
Vad sa du?
Porträtt av ett pensionat, sir. Färskt, nytt, äkta.
Det ni håller i är historien ni har letat efter.
Kasta ut mig, men läs det först.
"Ett barns syn på depressionen."
Av Kit Kittredge, ålder 10.
Det räcker.
- Skrev du det här? - Ja.
Inte illa.
- Ska ni trycka det, mr Gibson? - Tyvärr, tjejen.
"Lnte illa" är bra, men inte bra nog.
Fortsätt. Vi betalar en penny per ord för frilans.
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta.
De betalar en penny per ord.
Jag kan tjäna två-tre dollar på en artikel.
Jag vill skriva något om dig och Countee, Will.
- Är det intressant? - Jag följer er i en dag.
- Så talar en reporter. - Ja.
Jag ska hämta några saker i mitt läger.
Kom med om du vill.
- Om du inte behöver oss, mor. - Nej, jag klarar mig.
Kom igen, Countee.
Ruthie, Stirling. Vill ni vara assistenter?
- Får vi betalt? - Nej.
- Okej. - Ja.
Will... Countee sa något om att läsa luffartecken?
Han kan läsa tecken på 180 meters avstånd.
Han har ofta räddat mig.
- Vilken sorts tecken? - Luffare gör dem för att hjälpa varandra.
- Ser du det? - Det ser ut som en katt.
Det är en katt. Bra tecken.
En snäll dam bor här.
- Få gillar luffare. - Ni hade en katt på er grind, Kit.
- Vi hade en katt. - Jag bor där. Har jag en katt?
- Jag hoppas det. - Det har du säkert.
Ledsen, Ruthie.
Du har fiskben, ser du?
- Vad betyder det? - Bra sopor.
Hur är det att åka med järnvägen, Will?
Tåget tutar.
Motorn ryker och man springer och hoppar upp.
Man låter det ta en till ett nytt liv.
- Man är fri. Eller hur, Countee? - Ja.
Var är hemma, Will?
Texas.
Vi hade en farm. Skörden slog fel.
Pappa kämpade, men fick flytta västerut med Belle, Evelyn och mina småsystrar.
Jag skulle följa med, men det var dags att klara mig själv-
- så jag åkte tåg, fick vänner och jobbade.
Jag träffade Countee och hans far i Oklahoma för 14 månader sedan.
Vi höll ihop efter det.
- Vi kallade oss... - "De tre musketörerna."
Ja, det gjorde vi.
Sen kom influensan.
Pappa klarade sig inte.
Nu är det bara vi.
Jag tackar Gud för honom. Vi ska till Kalifornien...
...och träffa familjen. - Gillar de mig, tror du?
Nej.
Jag skämtar. Kom igen.
Dags att gå.
Vet ni vad det betyder?
- Är vi nära? - Vi är nära en luffardjungel.
Vad är en luffare?
Någon som tågluffar, åker från stad till stad.
Som många av människorna här.
Här är det. Hem ljuva hem.
Kom igen.
Livet som luffare är inte lätt. En gång hade de hus och jobb.
Vi kan alla med lite otur hamna på samma plats.
Eddie, därnere.
Att skaffa mat är en utmaning varje dag. Luffare delar vad de har:
Grönsaker, potatis och på en bra dag kanske kött.
- Får jag ta några bilder? - Självklart.
De kokar ihop allt i en kastrull och kallar det luffargryta.
- De som kan bidrar. - Har du kött?
De andra försöker ännu mer nästa dag.
Men alla får dela.
De har en affär där man lämnar saker och tar det man vill ha.
De verkar vara människor man kan lita på.
Men problem följer dem.
En luffare lär sig känna igen fara.
De måste skydda sig själva och varandra.
I hårda tider skyller folk gärna på andra.
Luffare är enkla måltavlor.
Här är vi.
Sovrum.
Vardagsrum. Badrum.
- Bibliotek. - Kom in.
- Sover du här? - Hej, doktorn.
Will. Hur är Countees hals?
- Mycket bättre. Tack. - Bra.
- Robin Hood? - Ja.
Vad tycker du om någon som stjäl från rika och ger till fattiga?
Är han bra eller dålig?
Jag skulle säga bra.
Ja, jag med.
Vi ses.
Will.
Kom ut hit. Jag vill presentera er för någon.
- Okej. - Okej.
Välkomna!
Sheldon Pennington III.
- Stirling Howard IV. - Kit Kittredge I.
Jag är Ruthie.
Vi är Will och Countees vänner.
Pennington är namnet, aktier var mitt spel.
- Det var min fars med. - Det avgörande ordet är "var."
Många här brukade vara någonting.
När jag hittar anställning hämtar jag min fru och mina söner.
En är i din ålder.
Stirling Howard IV...
var har du varit?
Med Will och Countee i luffardjungeln.
Ta aldrig med honom dit igen! Någonsin.
Ja, frun.
Det var inte hans fel.
- Jag... - Jag tillät det, Louise.
Ursäkta oss.
Jag varnade dig för dem.
- De... - Många är kriminella.
- Fråga mig nästa gång. - Jag måste gå.
Kom.
- Förlåt, mamma. - Be inte om ursäkt.
Vi får bara inte göra de inneboende upprörda.
Sitt med mig.
Jag vill inte att du ska ha det så här.
Du borde leka och inte oroa dig över inneboende och lån...
...och att sälja ägg.
Sälja vad?
- Ägg. - Men vi har inga höns.
Jo. Faster Millie skickade dem. Kit... det hjälper oss.
- Åh, nej! - Kit.
- Nej. - Kit.
Om man säljer ägg är man nära fattighuset.
Margaret Mildred, sitt!
Se på mig.
Att sälja ägg, odla grönsaker och åter- använda allt håller oss från fattighuset.
Det är det eller att bo hos morbror Hendrick.
Tills din far hittar arbete.
Vad blir det? Höns eller morbror?
Jag tar hönsen.
Tack, tack.
Tack. Tack. Jag, Jefferson J. Berk ska låta en person sväva.
Levitation?
Inga trick och distraktioner.
Jag ska få en person att sväva framför er.
Viktlös.
Jag behöver en frivillig.
Miss Bond?
Jag har aldrig leviterat en bibliotekarie.
- Och en dansinstruktör? - Ja, men det är en lång historia.
- Kom, miss Bond. - Åh, nej.
- Jo. - Nej, jag kan inte.
- Jo. - Kom igen.
- Så där. - Ja.
Miss Bond, miss Bond, miss Bond!
- Det kommer inte att gå. - Sitt ner.
- Okej. - Luta dig tillbaka.
- Okej. - Det är väldigt bra.
Korsa armarna över bröstet. Bra. Slut ögonen.
Slut ögonen. Slut ögonen.
- Är du bekväm? - Nej.
Utmärkt. Ljuset, tack?
- Miss Dooley... ackompanjerar ni mig? - Ja.
Det ska jag.
Miss Bond.
Ni blir trött.
Väldigt trött. Ni är så lätt som luft.
Och hör bara min först. Bara min röst.
Allt annat försvinner.
Era ögon blir tunga. Ni kan knappt hålla dem öppna.
Ni...
...sover...
...nu.
Snälla, alla ljud kan väcka henne och hon kan ramla.
Ja, ja.
Miss Bond, damer och herrar.
Jag sa ju att det inte gick.
Mor! Du skulle ha sett. Mr Berk leviterade miss Bond.
- Mår du bra? - Naturligtvis, för inget hände.
- Jo. - Åh, nej.
- Du var i luften. - Nej.
- Är det posten? - Ja.
- Ursäkta mig. - Posten är här, mor.
- Mr Berk. - Tack.
- Miss Bond. - Något från far?
Nej, inte idag.
Han skriver ofta nog.
Mrs K., om jag gifter mig, när jag gifter mig-
- hoppas jag min make är sådan.
Med min tur får jag en odugling som...
Strunt samma.
- Åh, nej. Åh, nej. - Är något fel?
Min stackars kusin Frederich överfölls av en luffare.
Han tog hans klocka, plånbok och slog honom rejält.
- Så hemskt. - Sköter hans fru om honom?
Han är inte gift.
Jag är hans enda släkting.
Mrs Kittredge... kan han bo hos oss i några dagar?
Tills han mår bättre. Jag betalar för måltiderna.
Ja visst, jag har en extra säng.
- Jag hämtar den. - Tack.
Miss Bond och jag talade just om brotten.
Det är rykten. Man hör saker när man är far omkring.
Det har förekommit luffarrån.
- Alla luffare är inte lika. - De har rånat folks hus...
...och överfallit dem. Något måste göras.
Man vill köra ut dem ur stan.
De rånar folks hem. Vi bör låsa in våra värdesaker.
Jag syr in dem i de onämnbara.
Miss Dooley... vi har barn här.
Har inte de på sig onämnbara? Jag hoppas det.
Far har pengarna i kassaskåpet.
Bankiren litar inte på banken.
Mrs K., kan du låsa in detta?
Det är gammalt och värdefullt.
I fall att.
Självklart. Så vackert.
Ja?
Jag har hittat en plats för hönshuset i det norra hörnet vid tvättlinan.
- Utmärkt. Tack, Will. - Kom igen, Countee.
God dag.
- Hej då. - Hej då.
Jag kanske borde låsa in de här.
Ja, jag med.
Jag vill inte bli av med fars klocka.
Och ringarna.
Det är din bröllopsring.
Det går bra. Så att den är säker, Stirling.
"Vänlighet och ära bland luffarna"?
Inget frågetecken. Ett påstående.
"Vänlighet och ära hos vagabonderna."
Erkänn, det är nytt.
Saken är, sötnos-
- att man vill att folk köper tidningen, inte skrattar åt den.
Det finns bra och dåliga luffare. Som med äpplen.
Och med... redaktörer.
Kom hit, Kit.
Ser du kartan?
Varje stad, Dayton, Hamilton, Cincinnati-
- har rapporterat brott med luffare.
De erbjuder 150 dollar till de som tar dem.
Vem vill betala för att höra att de är goda?
Det är därför de bör höra det.
Ett råd.
Du måste spela det publiken vill sjunga till.
Inbrott. 51 North Abbott Place.
- En luffare som haltar. - Där bor Ruthie!
Det var en luffare. Rakt framför mig.
Mitt på ljusan dag.
- Han haltade. - Ja.
- Något mer? - Hade han en tatuering?
Något ovanligt som en fågel?
- Det är en brottsscen. - Ja, han hade något.
- Ljusa färger. - Just det!
- Det är tatueringen. - Frank?
Här borta.
- Vad tror du, sheriffen? - Det är ett ID-kort.
Will?
- Allt okej, Kit? - Var är Will?
Jag vet inte. Han ska vara här.
Han fick nog förhinder.
Posten!
Om det vore så enkelt.
Ett till mr Berk. Han får det senare.
Mrs Kittredge förstås.
Från pappa?
Det är från faster Millie.
Ett till dig, Stirling.
Mor. Det är från New York.
Från pappa.
Ett till dig med.
Fyrtio dollar?
Ursäkta mig.
Där är du. Vad gör du här?
- Förlåt, jag... - Nej, det går bra.
Jag ska byta lakan bara.
Jag letade efter dig. Jag vill fråga om brevet.
Säger din far när han kommer tillbaka?
Stirling?
Åh, nej.
Vill han att ni flyttar?
Det är därför du är så upprörd.
Din far hittade jobb i New York och han vill att ni flyttar dit.
Varför hittar ingen jobb här?
Jag hatar brevbäraren.
Och att skicka brev och ord. Jag hatar ord.
- Vad talar du om? - Man tror på dem.
Även om de inte är sanna.
Han skulle skriva, sa han. Han sa: "Du hör av mig."
- Din far? - Han lovade.
- Gjorde han? - Han höll sitt ord först.
Ett brev varje vecka.
Det blev mer sällan tills de slutade helt.
Sen tog hon av ringen.
Skrev du brevet till din mor?
Hon behövde höra av honom.
Men det var pengar i det.
Han gav det till mig innan han åkte.
För nödfall.
Jag tror jag visste.
Han kommer aldrig tillbaka.
Hej Kit.
Jag har något åt dig.
Det är en sparkcykel.
Tack.
- Vad har hänt med ditt ben? - Jag gjorde illa det.
Hände det igår morse?
- Får jag ställa några frågor, grabben? - Ja, sir.
Hur gjorde du illa dig?
- Jag blev överfallen. - Jaså minsann?
Ja, sir. Det var häromkvällen.
Någon hoppade på mig.
Hade du de kängorna på dig?
- Nej, han tog dem. - Är inte det synd?
Det är svårt att identifiera ett fotavtryck.
Rapporterade du det?
Vem skulle lyssna på en luffare?
Känner du familjen Smithens?
Ruthie Smithens?
Alla verkar tro att du känner till henne.
- Och hennes finanser. - Nej. Jag vet inte.
Visste du att Smithens var bortresta?
Ja, sir.
Berättade hon att de har pengarna i ett kassaskåp?
Jag måste be dig stanna här, grabben.
Hoppar du på ett tåg mitt i natten eller lämnar staden-
- så hittar jag dig så snabbt att kängorna åker på igen.
Förstår du?
Stopp! Tjuv!
- Stopp! - Hallå?
Mor? Är du där?
- Kit? Stirling? - Vem där?
- Vad pågår? - Vi har rånats.
En gång till, mr Berk.
Jag kunde inte sova.
- Jag hörde ett ljud utanför. - Jag med.
Jag gick för att se efter och då såg jag honom.
Will Shepherd?
Det var mörkt.
Det var Will. Han bar på lådan.
Ms Kittredge... Är era tillhörigheter i den lådan?
Allt vi äger är där.
- Tog han era pengar? - Så klart han gjorde.
Fast han visste att de behövde dem?
- Vi hämtar in honom, Frank. - Nej!
Vilken hemsk pojke.
Han talade om Robin Hood, Kit. Att stjäla från de rika.
Vi är inte rika, det vet han.
Jag tror det inte.
Will Shepherd? Har någon sett Will Shepherd?
Will Shepherd?
- Ledsen att störa så tidigt, frun. - Nej, ingen fara. Kom in.
- God morgon. - God morgon.
Vi fann dessa i Will Shepherds tält i morse.
Kan ni identifiera dem?
Är det stövlarna ni gav till Will?
Och detta?
Det är min brosch. Ja.
Har ni sett min mors ring?
Nej, min pojke.
Han började vid Smithens hus och fortsatte till er.
Det är omöjligt! Smithens rånare hade en tatuering.
Det finns ett ögonvittne. Jag har anteckningar.
- Will har ingen tatuering, sheriffen. - Sötnos.
Har ni hittat honom?
Ingen har sett honom.
Ingen vet var han är.
Kära pappa, flera veckor har gått och inga spår av Will eller Countee.
De rånade oss inte, pappa.
Men våra pengar är borta.
Nu står det en skylt om pantöveragande på vår gräsmatta.
Morbror Hendrick låter oss inte ta med Grace-
- när vi flyttar dit. Vi måste ge bort henne.
Hur kan jag göra det?
Mamma får prata med honom. Hon är så ledsen.
Hon ler aldrig.
Varför är du inte här?
Varför hör vi inget? Du lovade att skriva-
- och det blir bara längre mellan breven.
Försvinn inte.
Om du inte arbetar i Chicago, varför inte inte jobba här?
Kära far! Jag fick brev från Frances och Florence.
De bor med en familj i Sacramento, Kalifornien-
- och mår bra som du säger.
Ruthies far har talat med banken.
Vi får stanna i huset en extra månad.
Ruthie kämpade för oss. Hon är en sådan vän.
Mamma gjorde en klänning av säckväv åt mig.
Jag hade den i skolan.
Den är underbar.
Många flickor tyckte den var så snygg-
- att hon gjorde några åt dem. För pengar.
Kan du tänka dig? All säckväv vi kastar. Ren förtjänst.
Tant Millie blir stolt och morbror Hendrick förfärad.
Jag ska ha den när vi flyttar in hos honom.
Dina ben är korta, men du klarar det.
Ja, duktig flicka.
Det är inte så illa att sälja ägg. Det är rätt kul.
Ägg! Köp ägg! Färska ägg. Femton cent dussinet.
Köp ägg! Färska ägg!
Mr Berk hämtade sin kusin Frederich från tåget.
Ett nytt ansikte piggar upp oss.
Jag hoppas Will och Countee är...
Har han en blöja på sig?
Ja, Jefferson.
En apa?
Han heter Curtis.
Jag älskar dig, Curtis. Vem är min lilla apa?
Han är så söt.
Stirling... bort från den hemska varelsen!
Ta bort den. Bort. Bort.
Curtis, kom.
Klia hans mage och han är din vän för alltid.
Om jag kliar...
Margaret.
Bra att vi flyttar, annars skulle vi flytta.
Mr Berk... det finns en säng åt dig däruppe.
Jag be om ursäkt för oordningen. Ett stort hus att packa.
Och ingen tid.
Tack för besväret. Jag stannar bara några dagar.
- Är ni också från Baltimore? - Kalla mig Frederich.
- Jag är från Kanada. - Ett sammanträffande.
Jag trodde ni var från Poughkeepsie.
Jag flyttade till Baltimore för Jeffs magiföreställning.
Vi kallade oss Luigi och Sam.
Jag var Luigi.
Ja. Fina tider.
Hur som helst.
Jeff sågade itu en kvinna och Lola sjöng.
- Lola? - Ja.
Lola. Det var hennes favoritdel.
Må hon vila i fred.
Sheriffen sa att det var ett insiderjobb.
Mr Berk visste var mors pengar var.
Hur fick mr Berk broschen ur lådan till Wills tält?
Han kanske inte la den i lådan?
Just det. Det var ett knep.
Minns ni när mr Berk la klockan i påsen?
Han måste tagit ut broschen...
- Och gett den till... - Frederich.
Han stal Wills stövlar.
Frederich gick till Wills läger-
- klädde sig som luffare och gömde sakerna i tältet.
Och mr Berk fick sheriffen att misstänka Will.
Haltandet.
Någon sparkade Will.
De fick honom att halta och utförde ett brott-
- där en haltande luffare sågs.
- Vid mitt hus. - Därför var det på dagen.
Han lämnade ett fotavtryck och ville bli sedd då han haltade iväg.
Vad pågår därborta?
Vi har det, Kit. Vi måste gå till polisen.
Inte utan bevis.
- Vet du vart vi ska? - Självklart.
Jag hoppas det.
Perfekt. Vi letar efter pengarna i deras rum.
- Vissla om någon kommer. - Är du säker?
Hur ofta är huset helt tomt?
Alla är borta. Nu eller aldrig.
Kom igen.
- Håll utkik, Ruthie. - Okej.
Vi måste hitta våra pengar. Var är det? Det är allt vi har.
I mysterieböcker finns det ofta en knapp på sidan-
- för ett hemligt fack. Var är det? Var är knappen?
Jag hittade den!
Plånboken!
- Du sa att du hade en karta. - Ja.
Jag har en.
- Jag vet inte var. - Så bra.
- En karta för att hitta kartan? - Jag har en karta.
Ruthie! Din mors halsband.
Var är lådan?
Titta här.
Dayton. Cincinnati. Hamilton.
Sarnia? Nej.
Columbus.
Cleveland. Ruthie, vet du vad det betyder?
Ja.
- Nej. - Mr Berks kusin...
...har varit i varje stad med brott.
Herre jösses!
Oj. Var kom den ifrån?
Stirling.
Luffartecknet för fara!
Få honom att sluta tjuta.
- Han är inte stresstålig. - Inte jag heller. Jag tjuter inte!
Ge mig kartan. Kom igen.
Vad gör du?
Det finns ingen karta.
Du grävde ner bytet, men vet inte var.
Låt mig tänka, okej?
- Låt mig bara tänka. - Det tar en evig tid.
Jag la det där jag inte skulle glömma, där jag skulle hitta det.
Ser du? Jag är inte så dum.
Okej. Låt oss gå? Kom igen.
- Varför är den här öppen? - Är allting kvar?
Var är den?
Du lämnade den öppen. Kom, vi far.
- Vad gör då denna sten här? - Den kom nog utifrån.
Det är luffarskrift på den. Det betyder fara.
Jag gillar det inte.
Inte alls.
Okej, hjälp mig med trunken.
- Vart ska vi med den? - Ingenstans.
Det väcker misstanke.
Du ska berätta var bytet är.
Sen tar du ett tåg till Baltimore.
Ensam? Jag hatar att resa ensam.
Frederich... Om din instinkt är rätt och jag tvivlar på det-
- vill jag inte ha inneboende eller sheriffen snokandes.
För riskabelt. Förstår du?
- Nu far vi. - Och Curtis?
Jag tar med honom nästa vecka.
- Du glömmer inte att han gillar russin? - Kan vi åka, snälla?
Kom igen.
Vänta, min rock.
Den är där på stolen.
Kom igen.
- Har du allt nu? - Ja.
Det är okej.
- Duktig apa. Jag ska med i den bilen. - Va? Vart ska du?
- Det är för farligt! - Jag måste få pengarna.
Det är enda chansen att behålla huset.
Nej Kit!
Kit!
Vad gör du, Kit?
Stirling. Vakna. Mår du bra?
Ja.
Hämta polisen. Jag åker med dem.
Va?
- Varför måste jag åka själv? - Därför.
Curtis. Apan kan inte åka tåg.
Jag älskar dig med, Curtis.
In i bilen.
Du vet väl var allt är?
- Ja, jag vet. - Gör du?
Var ska jag svänga?
- Vänster. - Tack.
- Bra. - Sluta skrika!
- Jag försöker få information. - Jag visar inte skatten.
Jag vet var den är. Vem är smart nu?
Ldiot!
- Miss Bond! - Miss Bond!
- Vad? - Miss Bond! Stirling... kom igen.
- Vi behöver er. - Miss Bond.
- Vi behöver er. - Vad?
Verkligen.
Berks stal pengarna.
Och Kit är bak i deras bil. De sa något om tågstationen.
In i bilen! In i bilen!
- Jag går. - Jag ringer polisen.
Är ni okej där bak?
Kit borde inte åkt med dem.
- Vilket tåg skulle de med? - KI. 16.00 till Baltimore.
Pengarna är nog begravda i skogen vid tågstationen.
Intressant.
Vi måste dit innan de hittar Kit.
Okej, vänta.
Oj.
Åtta, nio, tio.
- Okej, vi gräver. - Vad menar du "vi"?
Tre, två, ett.
Jag har det nu.
Sju.
Här är det.
Okej då.
Åh, miss Bond.
Nej, miss Bond!
Oroa er inte. Allt blir bra.
Det är mr Berks bil.
Jag har ringt polisen. De kommer.
Stanna där, okej?
- Kom igen, Ruthie. Vi följer efter. - Hon sa nej.
Kom igen, skynda på.
Där är hon.
- Kit. - Vad gör ni här?
- Såg någon er? - Nej. Miss Bond körde.
Hon ska hjälpa. Titta.
Är det där?
Försiktigt.
- Där är det. - Spade.
Kom igen.
Ja!
- De hittade lådan. - Orättvist.
Vår låda. Våra pengar. Allt vi har.
Vi tar tillbaka den. Oroa dig inte.
- Kit var i bilen. - De skyller på Will.
Miss Bond ringde polisen. De är på väg.
- Var ringde miss Bond ifrån? - Ditt hus. Hurså?
Telefonen fungerar inte, Stirling.
- Åh nej. - Åh nej.
Miss Bond.
Miss Bond var med på det.
Hur kunde jag missa det?
Varje magiker har en medarbetare.
- Vad pratar du om? - Man kan inte levitera någon.
- Om de inte är med på det. - Just det.
Vad gör vi nu?
...vänder och går tillbaka...
Magi.
Härborta!
Hon har en kamera.
Kit.
Härborta!
Nej.
Upp. Nej, vänta. Vänta.
Han tar bytet. Ta honom!
Ta honom. Ta honom!
Det går bra, Stirling. Ingen tänker skada dig.
Åh, nej. Åh, nej.
Luffardjungeln. Vi gömmer oss.
Jag har en idé.
Vad gör du?
Ger oss ett försprång.
Låt Kittredges behålla pengarna.
- Sluta. - Det var inte planen.
Det var 250 dollar. Jag låter dem inte behålla ingenting.
Din flickvän ska vara tyst.
- Tyst. - Flickvän?
Var inte naiv, Lucinda. Så här kommer det att vara.
Hallå, turturduvor!
Tur att jag kan luffarspråket.
Den här vägen.
Kom igen. Kom igen.
Vi är nära.
- Kit? - Will.
- Vad gör ni här? - De jagar oss.
Det var Berks och Miss Bond.
- Berks? - Du är oskyldig.
- De kommer. - De satte dit dig.
Kom igen, vi går.
Det är bra.
Bra, eller hur?
Tur att du förstår luffarspråk.
Kom igen, nu går vi. Kom igen. Kom igen.
Hej. Ursäkta.
Ursäkta, vi behöver hjälp.
Vi var på picknick och tappade visst bort våra barn.
- Så tråkigt. - Så vi tänkte förstås att de kommit hit.
Förstås. Har någon sett vilsna barn?
Nej.
Jag har...
Låt oss se.
Femtio, 70, 80.
Hundra dollar som säkert köper mycket barnmat-
- och kan ge er en nystart.
Så att ni åter kan bli respektabla medlemmar i samhället.
Respektabla medlemmar?
- Ja. - Som du?
Hej, mina änglar. Ta dem.
Hjälp. Hjälp.
Hjälp. Det är mina pengar!
Inte så snabbt.
Släpp mig!
Nej.
Tack, frun.
- Ingen orsak. - Lucinda.
Magin är borta.
Nej. Nej.
Nej.
Ursäkta, Kit. Ni alla, jag är så ledsen.
Vi övertygade varandra att desperata tider kräver desperata åtgärder.
Jag var naiv, Jefferson.
Vi åkte runt landet som Robin Hood-
- stal från de rika och gav till de fattiga.
När vi tekniskt sätt stal från rika och fattiga och behöll det.
Det är vad vi gjorde.
Och du, Jefferson Jasper Renee Berk...
Renee?
...är ingen Robin Hood.
Varför går vi inte till sheriffen?
- Luffarna är oskyldiga. - Ja. Det är riktigt.
Kom igen. Enkelt.
- Hej då, mina vänner. - Hej då, miss Bond.
Var är Countee, Will?
Du vet att om man vill gömma något, göm det öppet?
Ja. Nej.
Hallå, Countee!
- Klädd som flicka? - Jag är en flicka.
Han är en hon?
Allihopa, möt Constance Angel Eudora Garvey.
Förlåt att vi lurades, men jag lovade hennes far att ta hand om henne.
- Det är farligt för flickor på tågen. - Är ni arga?
Självklart inte. Jag gillar din klänning.
- Tack. - Måste jag kalla dig Constance?
Nej.
Bra.
Du kommer alltid att vara en pojke för mig.
Tack, tror jag.
Ja.
Luffare oskyldiga
Resande magiker och bibliotekarie
Flicka får belöning
Folk i Ohio Valley säger tack med $ $ $
Lokal flicka fångar tjuvar, räddar hem
Det ser gott ut.
- Så delikat. - Underbart, Margaret.
Vi har mycket att vara tacksamma för.
För Kit. Vi vore inte kvar här utan dig.
För Kit.
Din far vore så stolt.
Vad hör ni från Chicago, Margaret?
- Kan du skicka bönorna, Kit? - Ja.
- Kit. - Will? Countee?
Frun.
Förlåt att vi stör, men ville vi visa vår tacksamhet på Thanksgiving.
- Det tar bara en minut. - Kom in.
- Får vi? - Snälla.
- Åh, Will. - Vi visste inte vad mer vi kunde göra.
- Det är till er. - Hej. Tack.
Hej.
- Hej. - Hej.
Kan inte tacka nog, miss Kittredge.
Åh min Gud... Will.
- Du kan göra en gryta. - Jag...
Hej. Tack så mycket.
- Tack. - Tack så mycket.
Åh, snälla. Gå inte.
Vad är bättre än att fira med er alla?
Snälla, gör oss sällskap?
Det vore en ära.
Hallå?
Pappa?
Pappa!
Åh, Kit! Kom hit. Låt mig se på dig.
Åh, älskling.
Du lovade att skriva en gång i veckan.
- Det har gått... - För länge.
Jag vet, Kit.
Jag tänkte, "lmorgon finns det goda nyheter."
Men det fanns det aldrig.
Tills jag insåg att om jag inte kunde möta dig-
- eller din mor, om jag inte kunde berätta...
Då var det som den gamla bilen. Jag började ge upp.
Men jag ger inte upp.
Kit?
Jack?
Jag är här.
Jag ska hitta ett jobb.
- Jag lovar. - I Chicago?
Nej, Kit.
Här i Cincinnati. Jag ska stanna hemma.
Vem vill ha mer juice?
Tack. Den är underbar.
Tack.
Mr Pennington.
Tack, sir.
Sonen ni har i min ålder... skriv till honom snälla-
- ikväll... för min skull.
- Ursäkta mig. Allihop. - Vänta, vänta.
Tyst, snälla, allihop.
Countee vill säga något.
Redo?
"Kon hoppade över månen."
Varför hoppade kon över månen? Det är löjligt.
Jag har försökt läsa så länge och det här är vad de säger?
Kom hit.
Jag är stolt över dig.
Hej.
Kit, älskling.
Någon vill träffa dig.
- Margaret Mildred Kittredge. - Mr Gibson?
Här har du. Nytryckt.
Ett barns syn på depressionen
- Menar du...? - Gratulerar, reportern!
Du är publicerad!
Mamma, pappa, hörde ni?
Älskling, jag visste att du kunde!
Kom, vi visar alla.
Mr Gibson... Stanna på en drink?
Det är helgdag. Vi firar.
- Kanske en, mrs... - Det är miss. Miss Dooley.
Kalla mig May.
Det var min mors namn.
Nämen. Vilket sammanträffande.
Vilken sorts drink gör du ikväll?
I november det året tänkte vi inte på det vi förlorat.
Vi firade det vi hade.
- Alla redo? - Ja.
Okej då.
Vi är nu en.
- Oj då. - Jag är ett med apan.
Säg inget till mor.
Vänta. Vi har inte svurit den heliga eden än.
Depressionen ändrade allas våra liv.
Den fick oss att kämpa, men gjorde oss också starka.
Kit! Titta, apan har din kamera!
Vad livet än hade att erbjuda var jag redo.
SLUT Översättning: SDI Media Group
(SWEDISH)